21230 DAGAR FÖRE NEDSLAGET
GRÄNSEN, ÖSTBERLIN KLEINMACHNOW
- Varför vill du till Väst? - Beate har skickat ett brev.
Hon har en lägenhet i Kreuzberg. Du kan följa med mig.
Vi kan bo i hennes lägenhet. Leva i frihet.
I frihet?
I Västtyskland skulle vi hamna i finkan för det vi precis gjorde.
De är fascister, de är bara iklädda nya kläder.
- De hade helst arkebuserat oss. - Vi kan åka vidare till New York.
Vad skulle vi göra i New York?
- Det handlar om mer än dig och mig. - Allt handlar alltid om dig.
Se på vad vi bygger upp här:
Ett nytt samhälle. Jämlikhet, solidaritet, rättvisa.
Skulle de se oss som sina jämlikar?
Höjdarna tillhör den gamla skolan, men det här är bara början.
En dag sitter vi vid makten och...
Egon Meissner, centralkommitténs första homosexuella ordförande.
Theo... Jag har friat till Lotte. Vi ska gifta oss.
Vi trivs bra tillsammans och bröllopet, rent formellt sätt -
- ökar chansen att bli befordrad och få en ny lägenhet.
- Älskar du henne? - Jag tittar även åt kvinnor ibland.
Jag struntar i vem du bedrar mig med! Jag älskar dig, din idiot.
Jag älskar dig också.
Över allt annat.
Men jag måste inte förstöra min karriär.
Och det förändrar ingenting mellan oss.
Theo... Är du inte riktigt klok? Theo!
Theo...? Theo!
EIGHT DAYS
Bunkerns regler och riktlinjer, läs dem noga. Välkomna.
Tack.
Två tredjedelar av de statliga bunkrarna har aldrig byggts.
Som dokumenten visar, gick i stället pengarna till politikerna.
Även den "rättvisa" urvalsalgoritmen har visat sig vara ett bedrägeri.
Inga platser har lottats ut, utan blivit köpta under bedrägliga former.
- Har hon varit här? Petra? - Ja, när du var på ministeriet.
- Var hon i mitt arbetsrum? - Nej.
- Jag vet inte. - Ja eller nej?
- Jag vet inte, jag tog ett bad. - Det fanns dokument på mitt rum.
Väldigt, väldigt viktiga och högst konfidentiella dokument!
Petra skulle aldrig göra något som skadade mig.
Den dumma kossan!
Det var vårt enda påtryckningsmedel!
När de kommer på att det är jag som är läckan, så är vi rökta!
Vi är rökta! Förstår du det?
Jag såg inget, men när jag kom ut ur badet uppträdde hon märkligt -
- och jag sa åt henne... Jag försökte!
Och sedan lät du henne bara gå? Helt otroligt!
Vad skulle jag göra? Du berättar ju aldrig något!
Det är ju för att skydda dig!
Vad har du gjort?
Myndigheterna kallade det en rättvis fördelning...
Hallå? Herr Maiwald.
Ja, nu. Ja, naturligtvis.
De ansvariga för detta svek mot vårt folk måste ställas inför rätta.
Vi kommer att hålla er uppdaterade. Mitt namn är Petra Cosin.
Det har varit upplopp i flera tyska städer.
Man har utropat undantagstillstånd -
- och försvarsmakten har ombetts att bibehålla ordningen.
Vidare nyheter: Klockan tio kommer förbundspresidenten att...
Bora-enheten, kom.
Är det någon där?
Hej, Beate.
När jag fick lämna mottagningslägret -
- ordnade Beate en tjänst hos filharmonikerna, som scentekniker.
Bättre gick inte att få. Hon arbetade i garderoben.
Vi arbetade kvar där i trettio år.
Varje kväll. Wagner, Tjajkovskij, Schubert...
Det kostade oss aldrig ett öre.
Det kunde ni ha fått på vår sida muren också.
Jag behöver mig en snaps.
Jösses, jösses...
Åren har verkligen gått fort.
Och nu håller alla på att balla ur.
Inget slut utan en rejäl smäll.
Jag ska se vad Theo gör. Hjälpa honom att leta.
Egon.
Vad gör du här?
- Egon och jag ska gå in till stan. - Nu?
Var inte orolig.
- Adjö, Beate. - Det kommer inte att hända oss något.
Kör, kör! Åh, herregud.
Borde vi inte köra?
Är ni en tjallare, Meissner?
Nej. Nej, nej.
Ni är usel på att ljuga. Hur lyckades ni ta er in i politiken?
Jaha. Jag har inte med saken att göra, herr Maiwald.
Se er omkring.
- Jag har ingenting med det att göra. - De här människorna vill se ert blod.
Jag ska kasta ut er och se på när galningarna sliter av ert huvud.
Jag lovar, jag hade ingenting med det att göra. Det var inte jag.
Det var min frus syster. Hon är journalist. Snälla!
- Det är inte mitt fel. - Tur att ingen vet att det är ni.
Ingen förutom jag.
Nu ska ni göra som jag säger. Är det förstått?
Det här är militären. Samlingsfriheten har upphävts.
Var vänliga och lämna gatan!
Här.
- Vart är du på väg? - Va? Här.
Vad är det här?
Det här är bunkerns huvuddel.
Härifrån kommer ni till övriga sektorer.
Matsalarna, sjukavdelningen och er sovavdelning.
- Vad finns det i de stora utrymmena? - Lagerhallar.
- Och pilarna i golvet? - De leder till närmaste nödutgång.
Följ med mig.
Vi har tänkt på allas välbefinnande.
- Här finns pool, frisör och även bio. - Coolt!
Det kan till en början verka märkligt -
- men det är nödvändigt för våra boendes mentala hälsa.
Ni måste ha i åtanke att vi kan komma att vara här i ett år. Kanske längre.
Våra toppmoderna träningsmaskiner -
- omvandlar er energiförbrukning till elektricitet som vi kan dra nytta av.
Lämna gärna ert bidrag.
Och nu... Välkomna till bostadsavdelningen.
Känner du till Wang Wang? Han bara dök upp här på hotellet.
Han har spelat flygeln i en vecka.
Vet du hur mycket det kostade att höra honom live
- Får jag lov? - Till den här musiken?
Kom.
- Vårt nya hem. - Jag sover där uppe!
- Vi klarade det. - Ja, det gjorde vi.
Rummet påminner om vår senaste semester i Italien, visst?
Ja, här är väldigt elegant.
Semester i Italien? Har ni helt tappat det?
Leonie... Hör du.
- Jag skojade. - Sluta!
Låt henne vara.
Sätt det här.
Ta kabeltrumman, Matze.
Behöver vi verkligen allt det här, Klaus? Lutz har förberett allt.
Din bror var en trevlig karl, men han visste inget om bunkerbyggen.
- Säger du det? - Ja.
Vet du vad en elektromagnetisk impuls är?
När Horus landar utlöser den en sådan.
Och du kan glömma all elektronik för den kommer att brinna upp.
Hur länge tror du att du överlever utan ström och kylsystem?
- Det sa Lutz aldrig något om. - Där ser du.
Vi isolerar det nödvändigaste, till resten har ni reservdelar.
- Är du från vettet? - Ingenting spelar någon roll längre!
Det gör det visst!
Vi gör inte så här, för tusan! Ge mig den där!
Dina puckade vänner kan hålla på så här, men inte vi!
De lever inte nästa vecka. Poff, poff, poff, poff!
Men det gör vi, lilla igelkott.
Vi är de överlevande. För vi är bättre, vi är smartare.
Men vi måste också uppträda därefter, förstår du det?
- Vad gör ni här? - Skit i det, snutjävel.
Jag vill se er legitimation.
Legitimation...
Jag har legitimation, men hur är det med dig, kebabkillen?
- Er legitimation. - Låt honom vara, Matze.
- Kan jag vara till hjälp? - Och ni är?
Klaus Frankenberg. Min bygghandel ligger runt hörnan.
Legitimation.
- Är allt som det ska? - Lägg ner stången.
Släng bort den, Elvis.
Ni verkar vara i färd med att plundra stället.
Butiken tillhör Matze Bader. - Visa honom din legitimation.
Ni kan höra med stationen. Växeln är väl fortfarande bemannad?
Eller är ni en sådan som kämpar på ensam?
Vänta här.
522 till Bora.
Personnummer...
...2690.
IP-nummer 802600.
- Uppfattat. - Jaha, vad sa era kollegor?
Det dröjer lite. Mina kollegor undersöker uppgifterna.
Bra. Då kan vi fortsätta under tiden?
Nej, det är bättre om ni sätter er i era bilar och kör härifrån.
Jag beordrar er att lämna platsen tills vidare.
- Är det förstått? - Då gör vi så.
Hälsa så gott till era kollegor.
Kom, min lilla igelkott.
Flott värre.
Tänd kaminen.
Titta här, en riktig minibar.
Jag måste uppsöka herrarnas.
Och näsan.
Knappt något hår på huvudet, men ur näsan växer det hejvilt.
När håret på pungen började bli grått visste jag att jag var gammal.
Du hade så mjuk hud förr.
Förr, ja. När man blir äldre kan man antingen bli tjock eller rynkig.
Det säger alltid Beate.
Minns du Karl-Heinz? I det mekaniserade infanteriet?
Jag sprang på honom nyligen. Han var tjock och rynkig.
Jag grät i tre dagar...
...när du gav dig av till andra sidan. Herregud.
Jag kunde inte tänka mig att det någonsin skulle gå över.
Kärlekskrankheten.
Att jag skulle kunna leva utan dig.
Åh, jösses.
Svär ni att ni agerade på uppdrag av -
- myndigheten för samhällsskydd och beredskap?
Svara muntligen, tack.
Ja, jag svär under ed...
...att jag agerade utifrån minister Gaulers direkta order.
Jag publicerade dokumenten för att...
Jag publicerade dokumenten i enlighet med eden jag svurit -
- att alltid arbeta för att gynna det tyska folkets bästa.
Så hjälpe mig Gud.
Det gjorde ni bra. Tro mig, ni gjorde helt rätt. Bra.
Alla skandaler behöver en syndabock.
Ha ett bra liv.
- Hallå? - Ja?
Susanne Steiner. Jag skulle inställa mig här.
Angenämt. Hoffmann, Annegret. Ni ska vara sjuksköterska.
Det måste vara fel, jag är läkare. Överläkare på kirurgen.
Jag vet. Vi har en bunker full av toppläkare -
- men här finns inte en enda sjuksköterska.
Vilken märklig slump.
Och ni?
Chefläkare på halskliniken på Urban-sjukhuset. Eller jag var det.
- Men vi får vara glada att vi är här. - Ni har rätt.
Följ med mig.
Voilà! Er splitternya arbetsplats.
Nej, nej... Jag är inte...
Hjälp! Hjälp!
Snälla, låt bli. Min fru är i åttonde månaden.
Jag vill få se mitt barn. Nej, nej!
Herrmann Meissner, ni är härmed entledigad -
- från alla parlamentariska plikter och privilegier.
Era jävlar.
Hör ni! Hallå!
Vi skulle kunna åka ut till Wannsee. Hyra en roddbåt.
- Vill du gå? - Jag måste det.
Säger vem? Vi kan stanna här.
Hon har stått vid min sida i femtio år, Egon.
En hel livstid. Hon hör hemma hos mig.
Jag kan inte göra så här mot henne.
Och jag?
Du... är min stora kärlek.
Något som kunde ha blivit, för länge sedan.
Jag gjorde ett misstag. Jag var för feg, jag borde ha följt med dig.
- Det var för länge sedan. - Det är inte för sent för något.
Vi kan inte vrida klockan tillbaka. Vi hade det jättefint tillsammans -
- men jag måste gå hem nu och det borde du också göra. Ta hand om dig.
Mitt namn är Petra Cosin.
Marion! Minns du hur jag kämpade för fler kvinnor på nyhetsredaktionerna?
Nu står jag äntligen här själv.
De svek oss.
Han svek dig. Vet du hur många som kommer att dö på grund av honom?
Sluta! Herrmann är rådgivare, han kan ingenting göra.
- Han stod på listorna. - Nej...
Han fick över en halv miljon dollar för att dölja -
- att platstilldelningen är manipulerad.
- Nej... - Åh, gumman...
- Det är dags, Petra. - Okej.
Vadå? Vad ska ni göra?
Vi vet var bunkrarna finns nu. Inte bara de som är ofärdiga.
De som är bebodda. Allihop.
- Ska ni offentliggöra det? - Ja, naturligtvis.
Det kan ni inte. De kommer att storma bunkrarna. Tusentals kommer att dö.
De korrupta politikerna, ja.
De köpte sina platser. Jag tycker inte synd om dem.
- Ska vi köra, Kai? - Jag är beredd.
- Nej, nej... - Marion.
- Hör du! - Fan. Fan också.
- Rör mig inte! Rör mig inte! - Kai.
- Varför gör du det? - Folk har rätt till sanningen.
Du gör det bara för din egen skull. Du struntar i alla andra!
Världen går under och du vill bli en fotnot i historieböckerna -
- för att du inte har uträttat något hittills. Det är sanningen!
Och nu släpper du mig, ditt kräk!
Jag kände inte till konsekvenserna...
Sluta lipa!
Jag står inte ut med dina tårar längre!
Jag är så trött. Jag är så trött på det!
- Du hatar mig. - Jag kan inte med dig längre.
Ibland önskar jag att jag hade köpt kebab så att vi aldrig hade träffats.
Men oavsett så är vi ensamma.
Vad ska du göra nu? Marion?
Är du sjuk? Du är ju sjuk!
Om du tycker det, så kan du dö ensam.
Marion? Marion!
- Häftigt! Får jag prova? - Vänta, jag måste ladda om.
Inga fingrar på avtryckaren. Här är siktet.
Sikta noga.
Och skjut!
- Ja! - Grymt!
- Det är min dotter, det! - En gång till. Ja!
- Vill du följa med? - Vart ska du?
Till lagret. Jag har fått arbetstjänst.
- Vad är det för ett lager? - Det sa de inte.
Följ med, så får du något annat att tänka på. Kom nu.
Andra färdigheter, bortsett från att ni är lärare?
Jag är utbildad fysiker.
- Har ni några hantverkskunskaper? - Nej.
Då så, då skriver jag upp er som lagerarbetare.
Vi arbetar i skift, åtta timmar åt gången.
Det är tuffa dagar just nu. Det kommer nya varor hela tiden.
Så snart vi är färdiga här ska jag sätta er som biskötare.
Biskötare? Har ni biodlingar här?
Bin, fröplantor... Allt som behövs för en återuppbyggnad.
- Allt det här ska till E5. - Okej.
- Ni har väl körkort? - Ja.
- Varsågod. - Tack.
Den röda knappen.
Och ni hade gått på högskola?
- Visst är det otroligt? - Allt det här?
- De räddar hellre maskiner. - Det är nyttofordon.
Vi måste börja om, men det kan vara en möjlighet.
En ny civilisation som kan undvika felsteg.
Där folk inte går hungriga eller exploateras.
Alla gör vad de kan och får det de behöver.
Alla fria kapaciteter gör det möjligt att skapa en fantastisk utopi.
Stanna. Godsdeklaration, tack.
Det här?
Hallå? Är det någon här?
Lägg ner vapnet! Annars skjuter jag honom!
Lägg ner vapnet!
- Lägg ner vapnet! - Okej, killar. Ingen fara.
Lägg vapnet på golvet!
Jag har ansvar för Bora-enheten. Det här är en gisslantagning.
Ni har inte en chans. Lägg ner vapnen och stick innan förstärkning kommer.
- Leonie! Du kan inte bara gå här. - Ska det här vara en nystart?
Hela familjer får plats här, men i stället står här pansarvagnar.
Och du är lika hänförd som en liten pojke. Som Jonas.
Ja, alltihop...
- Du fattar inte, va? - Snälla, kom nu.
Okej, okej. Jag är ledsen. Förlåt, du har rätt.
Sluta be om ursäkta. Du fattar inte. Du lever i din egen lilla värld.
Inte bara nu. Alltid, även med mamma.
Du har inte den blekaste, va?
Undrade du aldrig varför hon inte hoppade på tåget?
Det var för snabbt och för högt. Vad menar du?
Vad är det som händer?
Han behöver hjälp!
- Vad har hänt? - Följ efter dem.
Fort, flytta er! Ljus!
Kom hit, Jonas. Tryck hårt här. Släpp inte taget.
Syster Hoffmann? Håll här.
Släpp när jag säger till. Tre, två, ett, nu.
- Vad är det med dig? Öppna! - Jag får inte upp skiten!
Jag har ingen nyckel. Jag har inte så hög rang.
- Sluta prata skit! Öppna! - Du ljuger!
- Var inte dum! - Han ljuger!
Helvete!
Lugna er. Ner på golvet!
Kryp in här!
- Mamma! - Kom.
Jag skjuter alla! Dig också!
Tala om var vapnen är annars skjuter jag!
Du är skamlig!
Käften! De sa att vi alla skulle få plats i en bunker!
Era förbannade lögnhalsar!
Tala om var vapnen är annars skjuter jag honom!
Vad ska ni med vapnen till?
Ger de oss inga platser, så ordnar vi det själva.
- Är ni villiga att döda era kamrater? - Vilka kamrater?
Kräk som han får en plats!
Jag har svurit att dö för Tyskland -
- men inte för ett Tyskland som...
Helvete!
Ja! Ja!
Helvete!
- Skjut inte, det är min man! - Ut! Vi måste ut ur bunkern!
- Vi kan inte lämna bunkern. - Vi har inget val. Spring!
Helvete... Helvete!
- Vänta! - Ingen rör sig. Ingen rör sig!
- Rakt fram! - Pilarna pekar åt höger!
- De pekar mot utgången. - Nej, lita på mig!
Tack och lov att ni är här! Snälla, hjälp...
Ja!
- Det var soldater, Uli. - De kommer utifrån.
Kom. Skynda på!
- Och nu, då? - De har satt in pansarvagnarna.
In här.
- Är du säker? - Ja, det är klart. Skynda på!
Skjut inte!
Ställ er mot väggen!
Fortsätt framåt.
Kom.
Vilken tur att jag hörde ert radioanrop.
Har era kollegor lämnat er i sticket?
Ett "tack" vore på sin plats, inte sant?
- Tack. - Det var så lite, så. Ingen orsak.
De ville verkligen komma åt vapnen.
Herr... Kara.
Det är turkiskt, inte sant?
Jag har ingenting emot er. Jag har bara goda erfarenheter av turkar.
Låt oss talas vid mellan fyra ögon, Elvis.
Jag är egentligen en fredlig karl.
Jag har en dotter och vill bara ha säkerhet och ordning.
Vi står egentligen på samma sida.
Respekt. Jag högaktar den -
- som är villig att offra sig för det allmännas bästa -
- trots att även ni om tre dagar... Som alla andra.
Vet ni vad? Jag ska ge er ett erbjudande.
Jag har en bunker.
Jag tycker att sådana som ni har förtjänat att överleva.
- Bara så där? - Nej, nej.
Nej, de tiderna är förbi. Vi vill ha era vapen.
Vi måste försvara oss. Nu och efteråt vet vi inte vad som väntar.
Jag är polis, jag är ingen affärsman.
Quid pro quo. Det är latin.
Fundera på det.
Där är han. Han hjälpte mig med sina bara händer...
Det är han som var i kyrkan.
Du helade mig.
Du förde mig tillbaka från de döda.
Det är ett mirakel.
Vem är du?
Ni känner mitt namn.
Finns det någon kvar där ute?
Kom.
Text: Anna-Karin Strobel Lando www.sdimedia.com